Da jeg var gutt, var turen ned Englands elver en munter opplevelse.
En lykksalighet var det å være i live ved daggry, som Wordsworth sier.
Bekkeveronikaer, sverdliljer og soleihover florerte på elvebredden.
Og isfugler styrtdykket og kastet skygger over ørretene.
Mine damer og herrer. Det gleder meg å kunne fortelle -
- at vi vil få tilbake disse henrivende syn i en nær fremtid, -
- takket være en flittig innsats fra staten og lokale myndigheter.
Alt vann på dette stedet vil snart være renset for industrielt spillvann.
Renset for vaskemidler, renset for de avfallsproduktene -
- som vi så lenge har forgiftet elvene med.
La oss fryde oss over at forurensing snart vil være en saga blott...
- Se! - Hva er det?
Det er en kvinne!
- Hva har hun rundt halsen? - Hun har blitt kvalt. Med et slips.
Ja, det er enda et slipsmord.
Kom, sir George.
- Det er enda et slipsmord. - Hvorfor finner ikke politiet ham?
- Han er som Jack the Ripper. - Nei, han skar dem opp.
Han sendte nyren til en jente til Scotland Yard...
- Det holder, Herb. - Eller var det noe av leveren?
Et det klubbslipset mitt?
Skål, major.
- Skål. - God morgen.
Blaney, her i puben selger vi sprit, vi gir det ikke bort.
- De ansatte skal ikke stjele det. - Jeg ville betale.
- Det var din siste drink her. Ut! - Jeg betaler alltid for drinkene mine.
- Selv for den fortynnete ginen din. - Det har vært svinn denne måneden.
- Forsiktig med hva du sier. - Til en tjuv?
- Vår venn sier at jeg stjeler sprit. - Latterlig. Han betaler alltid.
Hvordan vet du det? Ikke bland deg. Blaney, du har sparken.
- Han har aldri stjålet. Han betaler. - Tjuv eller fyllik er ett fett.
Jeg trenger ikke en slik. Og han går og tar deg på puppene.
Kundene snakker om det.
- Og du går alltid og klår på meg. - Du lyver, Babs. Du kan også gå.
Jeg stikker. Behold resten.
- Jeg henter tingene mine senere. - Du fikk 10 pund i forskudd på lønn.
Vil du stjele dem også?
Her. Du vet hva du kan gjøre med dem.
Ikke la ham snakke slik til deg. Hva vil du gjøre, skatt?
- Kanskje finne en annen pub. - Men du ga ham pengene du lånte.
Jeg var nødt. Han trodde ikke jeg hadde dem. Jeg har litt igjen.
Dette er ikke Kjærlighetsparken. Hva med å arbeide?
Dra til helvete.
- Pass på deg selv. - Jeg ringer deg.
ENDA ET SLIPSMORD
Takk.
Hei, Dick. Jeg skulle bort og ta en kjapp en.
Hvorfor står du ikke og fortynner gin, eller hva du gjør før dere åpner?
- Jeg har fått sparken. - Har du pisset i ølet igjen?
- Forsythe og jeg kranglet. - Å, han. Du ga ham vel juling.
Han er en drittsekk. Han har vært på nakken av meg fra første stund.
Fra major til bartender...
- Er han ikke sjefens svoger? - Jo.
Svogere er de verste. Eller skulle jeg si svike-brødre?
- Hva vil du gjøre nå? - Jeg har ikke bestemt meg.
Hvis du er i knipe, vet du hvor du kan gå.
- George! Det er den siste. - Takk, Mr. Rusk.
- Ta en prat med eksen din. - Jeg har ikke sett henne på lenge.
- Jeg vil ikke rippe opp i alt det. - Nei...
Men du kan alltid regne med meg. Har du et par pund på lomma?
- Ja. - Ellers...
- Nei takk. Jeg har nettopp fått lønn. - Ta noen druer. Du får en kasse.
De fineste muskatelldruer. Gi dem til kjæresten din, Babs.
Få henne til å skrelle en til deg. "Beulah, skrell en drue til meg."
Det sa moren min bestandig. Nå dør du ikke av sult i det minste.
- Trenger du et par pund? - Nei, det går bra.
Du ser ikke bra ut. Er det noe annet galt?
- Hva skulle det være? - Jeg vet ikke.
Husk at hvis jeg kan gjøre noe...
- Globe blir ikke det samme. - Babs er der.
- Ja, og hun er penere enn deg. - Det er et spørsmål om smak.
- Ha det. - Vent litt, gi meg avisen.
Denne gir en formue. I dag kl. 15...
Coming Up. Den har ikke vært med før, men den er godt likt hjemme.
De tre andre har vunnet før, så oddsene er 20-1, kanskje mer.
- 20-1? - Hun kan ikke tape.
- Sangfuglene mine er pålitelige. - Takk, Bob.
- Bob er onkelen din. - God morgen, Mr. Rusk.
- Overkonstabel. Noe nytt? - Ikke stort.
- Den slipsfyren er ikke til å spore. - Har dere prøvd å annonsere?
Veldig morsomt. Du er jentenes venn. Spør om de har sett en slik fyr.
Gjerne. Men halvparten av dem er klin sprø.
Har du møtt min venn Dick...?
Pussig fyr... Men slapp av. Jeg skal forhøre meg.
- En stor brandy. - Hva vil du ha, doktor?
- En halvliter og en ostebit er bra. - La meg bestille varm lunsj.
- Hallo, Mr. Usher. - Hva har du, Maisie?
- Hold deg til Shepherd's Pie. - Greit. To av dem og to halvlitere.
Slipsmorderen vår har vært på ferde igjen. Jeg så avisforsidene.
- Jeg ville nødig vitne i den saken. - Hvorfor ikke?
Det er da lettere med våre dagers reduserte ansvar.
I mange saker ville du ha rett, men ikke i denne.
Mannen som dreper de kvinnene er en kriminell sexpsykopat, -
- som rettssystemet ikke forstår å behandle. De er sosialt utilpasset.
Vi snakker om slipsmorderen, Maisie. Pass deg.
- Han voldtar dem først, ikke sant? - Jo, det gjør han.
Det er fint at det er håp for alle.
På overflaten virker de som normale, sympatiske, voksne fyrer.
Men følelsesmessig er de farlige barn, -
- og deres atferd kan vende tilbake til et primitivt, umenneskelig nivå.
- En stor brandy. - De dreper altså når de får lyst?
Ja, og de styres av nytelsesprinsippet.
Så de er særlig farlige når deres begjær er utilfredsstilt.
Jeg sa en stor brandy. Bunnen er knapt nok dekket.
- Gi meg en tredobbel. - Er politiet på sporet av fyren, tro?
Jeg tror ikke det. Psykopater har sjelden et motiv.
- La oss håpe han gjør en feil. - På en måte håper jeg ikke det.
Vi har ikke hatt sexdrap siden Christie. Det er bra for turismen.
Utlendinger forventer at London er innhyllet i tåke -
- og flyter med oppsprettede horer.
Hei, Dick! Hva med å komme opp?
- Nei, jeg har ikke tid. - Nei, hesten. Den vant.
- 20-1. Hva sa jeg? - Jeg tjente en formue. Tusen takk.
Ingen årsak. Hei, vent.
Dette er moren min. Mor, dette er Dick Blaney.
- Den beste piloten bak en bar. - Mrs. Rusk.
- Gleder meg. - Hun bor i Kent, Englands hage.
- Har du fortsatt druene? - Jeg sparer dem til senere.
- Si hun skal ta ut kjernene. - Ha det, og takk for tipset.
Bob er jo onkelen din.
20-1...
20 til 1! Faen heller...!
BLANEYs BYRÅ VENNSKAP OG EKTESKAP
Både Mrs. Blaney og jeg mener at disse øyeblikkene er bryet verdt.
Gjør dere det ikke for pengenes skyld?
Det er selvfølgelig en forretning, og økonomien veier tungt.
Men den største gleden er å se to ensomme mennesker lykkelige.
Det er snilt av deg, Miss Barling. Fortsett med det.
- Nå er det opp til oss. - Farvel, Mr. Salt.
- Farvel, Miss Barling. Takk. - Jeg vet at dere blir lykkelige.
- Dere elsker jo biavl, begge to. - Det tror jeg også. Kom, Neville.
- Venstre, marsj. - Skal vi få en vielsesattest, kjære?
Hvorfor slik hastverk? Vi går hjem til meg først.
Visste du at min avdøde mann sto opp hver morgen kl. 5.30?
Og når han ga meg te kl. 9.15, hadde han ryddet hele huset.
Han gjorde det så stille at han aldri vekket meg. Aldri.
- Han var ryddig, hva? - Han likte å ha et rent hus.
Det gjør jeg også. Flass. Du må få noe mot det.
God dag.
Er du ny her?
Jeg har vært her i over et år. Hva kan jeg gjøre for deg?
Si til Mrs. Blaney at en av hennes mindre heldige allianser er her.
- Og hvem kan jeg si det er? - Mr. Blaney. Eller eksmajor...
- Uttrådt av RAF og fruens seng. - Ja vel. Venter Mrs. Blaney deg?
Det må hun gjøre. Alle venter at fortiden innhenter dem.
- Det er en Mr. Blaney her. - Mr. Blaney? Send ham inn, takk.
- Hei, Brenda. - Hei, Richard.
- Hva gjør du her? - Jeg ville bare stikke innom.
Slå deg ned.
- Godt å se deg. - I like måte. Du ser godt ut.
Jeg skal bare gjøre noen notater.
Vel, Brenda. Tjener du en formue?
- Det går veldig bra. - Kryr det av ensomme sjeler i byen?
Akkurat.
Tenk at du kan finne klienter når alle ser ekteskapet som et helvete.
- Hvis du bare vil fornærme meg... - Jeg fornærmer deg ikke!
- Kan du dempe deg? - Får ikke eddikflasken høre meg?
Hvorfor får du henne ikke gift med en sumobryter på 300 kilo?
Det kunne glatte ut rynkene litt.
Monica, klokken er nesten 16.30. Bare ta fri resten av dagen.
Takk, Mrs. Blaney. Er du sikker?
Jeg er helt sikker, takk. Adjø.
Hvorfor kommer du alltid når du har drukket?
Jeg gjør ikke alltid det. Jeg har ikke sett deg i over et år.
Og da var du halvfull og brutal. Jeg håper ikke det gjentar seg.
Jeg brutal? Ville jeg legge hånd på kjærlighetsgudinnen?
Hva Brenda har brakt sammen, må intet menneske atskille.
Jeg sa ikke at du var brutal overfor meg. Du oppførte deg tåpelig -
- og kastet rundt med møblene.
- Du ser ikke ut. - Ungkarer skal jo være sjuskete.
- Er ikke orden kvinnens talent? - Vi er jammen bitre i dag.
- Hva er i veien? - Unnskyld.
Jeg har bare hatt en dårlig dag. Jeg har mistet jobben.
- Hvordan? - Jeg fikk sparken. Hva trodde du?
At jeg hadde forlagt den? Jeg tok en brandy.
Sjefen trodde ikke at jeg ville legge pengene i kassa.
Inntil i morges var jeg bartender. Og en annen ting...
Jeg fikk et tips om en hest av en god venn, Bob Rusk. Den ga 20-1, -
- men jeg hadde ikke nok penger til å sette på den.
- Det var leit. - Den slags kommer alltid i stimer.
- Hva byr resten av dagen på, tro? - Middag med meg, håper jeg.
- Det ville være fint, men... - Jeg spanderer. I klubben min.
Jeg må skrive brevene ferdige først. Her er adressen.
- Skal vi møtes der kl. 19.30? - Greit.
Takk for en hyggelig kveld. Det var alle tiders.
- Takk for selskapet. - Det er bedre enn Globes rester.
- Ikke at jeg får flere av dem. - Du burde gifte deg igjen.
Nei takk. Jeg duger ikke til det. Hvor lenge holdt vi? Ni år?
- Ti. - Ti år. Det var bra du slapp unna.
Jeg vet ikke det... Det var flaks at byrået gikk bra.
- Og at du ikke er avhengig av meg. - Jeg sa ikke det.
- Men du mente det. - Noen er flinke til å organisere.
- Jeg mente ikke noe annet. - Og det er ikke jeg? Sludder.
Var det min skyld at kroa ikke gikk? Den gikk bra inntil motorveien kom.
- Og kommunen rev stallene. - Ja, livet kan være urettferdig.
Før syntes du aldri synd på deg selv. Hvor er han jeg giftet meg med?
Richard Blaney med Flygerkorset.
"For inspirerende ledelse, talent og målbevissthet."
Du ble skilt fra ham. Hvilket talent krever det å omgås byråkrater?
- Alle kan høre deg. - Det blåser jeg i.
Blir eksistensgrunnlaget ditt revet ned, bare bygger du det opp igjen.
Du har forretningssans, som alle andre her. Du tjener vel en formue.
Kan du ikke få kjærlighet, så selg den. Den respektable slagsen.
- Den ekteskapelige. - Se hva du gjorde.
- Sir, la meg hjelpe. - La meg være!
- Unnskyld, jeg mente det ikke. - Kom, vi går.
Klarer du deg? Du hadde jo ikke nok til å sette på den hesten.
Slapp av. Du har gjort rikelig i dag.
Hadde ikke du også en frakk? Den rosa er min.
Nei, det er ikke tillatt ifølge klubbreglene.
Takk.
Jeg betaler, Richard. Takk.
Så det er her? Kan jeg komme inn? Jeg vil se hvor du bor.
- Nei, gå hjem. Det er sent. - Kaller du dette sent?
- Ja, når man skal på jobb i morgen. - Brenda...
- Jeg lover å ikke bli lenge. - Greit, men bare et par minutter.
Takk, bare kjør.
FRELSESARMEEN
De falt ut av lommen din. Jeg ville bare legge dem tilbake...
De falt plutselig på gulvet. Jeg ville ikke vekke deg.
- Ligg unna lommene mine. - Jeg mener det...
Intet er mer motbydelig enn å ta seg friheter overfor en fin herre...
- Er det deg igjen, Mr. Robinson? - Ja, jeg er redd for det.
Jeg har lunsjpause nå. Du kan få en avtale hos sekretæren.
- Hvordan kom du inn? - Det var ingen sak.
Man skal bare bruke hodet.
Jeg ventet til jeg så at hun gikk til lunsj.
- Det virker litt planlagt. - Kanskje, men...
- Det var deg jeg ville se. - Som sagt kan vi ikke hjelpe deg.
Gi deg. Jeg vet at du kan være svært hjelpsom når du vil.
Mr. Robinson, du vil ha kvinner av en bestemt type.
Du tiltrekkes av eiendommeligheter som kvinner skal underkaste seg.
Her har vi et helt normalt klientell. Vi kan ikke gjøre noe for deg.
- Vil du la meg ta lunsj nå? - Jeg tror ikke du gjør ditt beste.
Du spleiser alle andre idioter. Hvorfor ikke meg?
- Du er annerledes. - Hvordan da? Jeg har gode sider.
Jeg liker blomster og...
Frukt... Folk liker meg.
- Jeg har noe å gi. - Jeg beklager.
Skal ikke ekteskapsbyråer føre mennesker sammen?
Ikke din slags. Hvem verdsetter din idé om et kjærlig forhold?
- Jeg er venner med alle. - Da trenger du ikke oss.
- Dere er ikke det eneste byrået. - Så gå et annet sted.
- Ingen vil nok hjelpe deg, men... - Jeg har vært andre steder.
Men for meg er dette det beste fordi...
Jeg liker deg.
Du er min type kvinne.
- Det er latterlig. - Jeg mener det.
Jeg respekterer kvinner som deg, og jeg vet hvordan du skal tas.
I min bransje har vi et ordtak som vi bruker om fruktene.
"Ikke klem på varene før de er dine." Sånn er jeg.
Det ville jeg aldri gjøre. Det vet du, ikke sant?
- Unnskyld, jeg må ringe. - Du trenger ikke ringe til politiet.
- Hvorfor tror du jeg ringte til dem? - Intuisjon, antar jeg.
Er det engelsk? Ja, selvfølgelig.
Det er jammen en beskjeden lunsj.
Beskjeden og ussel... Alt for lite til en kvinne med din yppige figur.
Litt for yppig for tiden. Derfor det beskjedne måltidet.
- Bli med ut og få en prima lunsj. - Nei...
- Jeg spanderer byens beste lunsj. - Nei, jeg...
- Ja vel, det er en avtale. - Mener du det? Blir du med?
Selvfølgelig. Jeg skal bare vaske hendene.
- Jeg trodde vi skulle til lunsj. - Selvfølgelig skal vi det. Etterpå.
Ja vel, jeg vet hva du vil. Men ikke her. Vi går hjem til meg.
- Du har ikke noe å frykte her. - Sekretæren min kommer snart.
- Hvor lang tid har hun lunsj? - Et kvarter. Hun kommer snart.
- Hoveddøren er låst. - Hun har nøkkel.
Jeg tror deg ikke.
De vet hva som skjer med slemme jenter som lyver.
Slapp av... Du har ikke noe å frykte.
Ta pengene i vesken min.
Vær så snill, la meg være.
Se i vesken. Det er nok penger der til å kjøpe den kvinnen du vil ha.
- Ta dem. Bare ta dem. - Jeg kjøper ikke kvinner.
Det er deg jeg vil ha. Du er min type. Det er du... Ja.
Du er min type kvinne.
La meg ta telefonen. Ellers kommer de hit.
Jeg har jo sagt at hoveddøren er låst. Vi blir ikke forstyrret.
Herregud... La meg være.
- Ja vel. Jeg kjemper ikke imot. - Jeg liker at du kjemper imot.
Mange kvinner liker det.
Ikke riv i stykker kjolen min. Jeg kan ta den av.
Nydelig...
Nydelig.
"Du skal ei frykte nattens redsler."
"Ei heller piler som flyr ved dag."
"Ei heller pesten som vandrer i mørket."
"Ei heller undergangen som herjer ved middagstid."
"Han vil la sine engler våke over deg i alle dine gjerninger."
Nydelig... Nydelig...
Din merr!
Kvinner... Dere er alle like.
Alle sammen. Det skal jeg vise deg.
Herregud... slipset!
Kjære Jesus, hjelp meg...
Hallo? Er det noen der?
Brenda, det er Richard.
- Kan jeg få prate med Barbara? - Er det deg, Blaney?
Det er jammen frekt å ringe midt i den travleste tiden.
Hun er vel i den andre baren. Nei, jeg vil ikke hente henne.
- Dick? Er det deg? - Dette er ikke et ekteskapsbyrå.
- Ja? Bare bra. Og du? - Jeg har det bra.
Jeg må ha tingene mine, men jeg vil ikke møte Forsythe.
Vil du legge dem i vesken min og møte meg i ettermiddag?
- Er du sikker? - Jeg har halv fridag. Hvor møtes vi?
- Leicester Square Odeon, kl. 16. - Ok. Jeg må gå nå. Ha det.
- Ikke lån ham penger. - Ikke bland deg.
- Han er ikke noe for deg, Babs. - Men det er du?
- Hvor langt unna spiste du lunsj? - Ca. 5-10 minutter.
- God dag, sir. - God dag, alle sammen.
- Dette er Miss Barling, sir. - Spearman, vil du?
Den drepte er Mrs. Brenda Blaney.
Hun drev byrået her og ble funnet av sekretæren, Miss Barling, -
- som kom tilbake fra lunsj omkring kl. 14.
- God dag. - God dag, sir.
- Har Miss Barling noen ideer? - Ja, sir.
- Hun så den dreptes eksmann. - Jeg så Blaney helt tydelig.
Han kom ut av døren og gikk ned smuget. Det udyret.
Miss Barling, er du sikker på at det var Mr. Blaney?
Absolutt. Han var her i går ettermiddag.
Han hadde drukket og insisterte på å se Mrs. Blaney.
- Så han henne? - Ja, hun avviste ingen.
- Hva skjedde? - De begynte å krangle med en gang.
Mrs. Blaney kom ut og sa at jeg kunne gå, så det gjorde jeg.
Jeg kunne ikke unngå å høre at Mr. Blaney ble voldelig.
- Både i tale og atferd. - Slo han Mrs. Blaney?
- Ja, jeg tror det. Det hørtes slik ut. - Ja vel.
Kan du beskrive Mr. Blaney? Utseende, klær og så videre?
Ja, jeg tror det. Han var i 30-årene, ca. 180 cm høy.
Han hadde mørkt hår, grønne øyne og bart. Han veide ca. 70 kg.
Han var i en gammeldags jakke med skinnlapper på skuldre og albuer.
Den passet dårlig til London. Han bar på en regnfrakk også.
- For en utrolig presis beskrivelse. - I min jobb holder man øye med folk.
Jeg fant denne vesken. Det er ingen penger i den.
Jeg hevet en sjekk på 50 pund ved lunsjtid i går.
- Hvor legger hun pengene? - Av og til i lommen med glidelås.
Få analysert pudderet. Det kan vært noe på pengene.
Vi kan jo være heldige. Hva med fingeravtrykk?
Det må være et utall her.
- Coburg Hotel, Bayswater. - Hvordan har du råd til et hotell?
- Jeg forteller det senere. - Ok. Hva har du drevet med, Dick?
I går natt lot jeg meg skjemme bort av Frelsesarmeens herberge.
Etter en natt med noen av de typene, må klærne desinfiseres. Lukt.
- Sov du der? - Ja, krampaktig.
- Med alle de gamle gubbene? - Ja, vi hadde det herlig.
Samtalen var på et høyt nivå, og "Red Biddy" gled gjennom halsen.
- Hva er "Red Biddy"? - Billig rødvin og denaturert sprit.
- Men hvorfor? - Det er rimelige vilkår for ungkarer.
- 30 pence pr. Natt. - Hvordan har du råd til Coburg?
- Jeg klarte å skaffe penger. - Siden i går?
- Jeg innkasserte en gammel gjeld. - Det var flaks.
- Ja. - Ok.
Takk.
- Et dobbeltrom, takk. - Ikke her.
To enkeltsenger eller en seng av ekteskapelig størrelse?
- Dobbeltseng, takk. - Ja vel, ja.
322 vil nok passe dere. Amor-rommet.
- Jaså? - Ja, det er veldig koselig.
- Vil du skrive deg inn? - Naturligvis.
- Mr. Og Mrs. Oscar Wilde. - Hør her, Dick Blaney...
- Oscar, takk. - Dick, slutt med det tullet...
Unnskyld, det blir 10 pund pluss en serviceavgift på 2 pund.
Du vil kanskje avregne nå?
- Vær så god. - Takk... Rom 322, Bertie.
Vennligst følg meg.
- Dere fikk 322. Det er fint. - Ja. Amor-rommet, kalte hun det.
Mange små Amors piler har blitt fyrt av der inne, sir.
- Trenger du noe fra apoteket? - Nei takk.
Takk, sir.
- Hei! - Sir?
Send denne på renseriet for meg. Og denne. Si at det haster.
Du kan like godt få med resten. Si at jeg vil ha dem sprayet.
- Sprayet, sir? Med hva da? - Med DDT, min gode mann.
Død over den lurende kakerlakken. Forvirr den lumske lusa.
- Få dem renset og presset. - Ja vel, sir.
Jøye meg.
Glad, se her.
Stakkars kvinne.
Jeg snakker om jakken. Se hva det står.
"Politiet vil snakke med mannen som forlot byrået på drapstidspunktet."
"Han var iført tweedjakke med skinnlapper på skuldre og albuer."
- "Pluss en regnfrakk." - Rar måte å lappe en jakke på.
Sånn skal den se ut, Glad. Gjesten i 322 hadde den på seg.
- Mener du Mr. Oscar Wilde? - Han heter ikke det.
Oscar Wilde, du liksom... Det er han politiet leter etter.
Det er slipsmorderen, og vi har ham her.
- Bare jenta ikke har på slips nå. - Huff... Ikke i Amor-rommet.
Av og til kan tanken om menns lyster få meg til å kaste opp.
Hallo? Politiet, takk.
Politi? Jeg er portner på Coburg Hotel i Bayswater.
Kan dere komme? Jeg har fyren dere leter etter. Slipsmorderen.
Han kom sammen med en jente.
Gå vekk, Glad. Ikke gjør noe mistenkelig.
Lukk opp.
Lukk opp. Politi.
De må ha tatt baktrappen.
Er det sannsynlig at jeg ville drepe en kvinne jeg var gift med i 10 år?
- Det ville være forferdelig. - Og voldta henne?
Du var kanskje sjalu.
- På Brenda? - Kanskje du bare ville bli kvitt henne.
Jeg var kvitt henne. Vi hadde vært skilt i to år.
- Og hun tjente langt mer enn meg. - Fikk du pengene av henne?
Ja. Men hun ga meg dem kvelden før, da vi spiste middag.
- Hvorfor løy du om dem? - Jeg skammet meg.
Det er logisk. Men hvis Brenda ga deg dem under middagen, -
- hvorfor sov du på herberget da?
Jeg visste ikke at hun hadde lagt dem i lomma mi.
- Gi deg, Dick. - Men det er sant.
- Hun ville vel ikke gjøre meg flau. - Den er ganske drøy.
Ikke så drøyt som at jeg sover på et herberge med 20 pund på lomma.
Du luktet jakken min. Ville du sove der?
Jeg synes det er mistenkelig at du sendte den til rens.
- Mistenkelig? - De undersøker alltid klærne.
Den stank som inn i helvete. Derfor. Og det vet du.
Barbara, jeg snakker sant.
Ligner jeg en sexmorder? Kan du forestille deg meg -
- snike meg rundt i London og kvele kvinner med slips? Det er latterlig.
- Og jeg har bare to. - Det er sant at jakken stank litt.
Og hadde du visst om pengene, ville du vel ikke ha sovet der.
- Så du tror meg? - Tusener ville ikke gjøre det.
Jeg må være gal som lar en mistenkt kveler holde rundt meg.
- Det viser at du stoler på meg. - Det gjør vel det.
Men hva gjør vi? Politiet leter etter deg.
- Jeg vet ikke. - Fortell dem hva som skjedde.
Nei, de vil aldri tro meg.
- Det gjorde jeg. - Du er ikke politiet.
Få dem til å lete etter en annen.
De kan se på deg at du ikke er en sadistisk morder.
Blaney!
Dicko!
Jeg har ikke lekt tjuv og politi siden Suez.
Det var der jeg traff Dicko. Da var han også en litt splittet type.
- Hetty, du husker vel Dicko? - Selvfølgelig. Kom inn.
- Og dette er Miss Milligan. - Gleder meg.
- Jeg traff dem i parken. - Så heldig. Det er lenge siden.
Hvordan har Brenda det? Hører du fortsatt fra henne?
- Jeg er redd for at hun er død. - Ja...
- Og du drepte henne. - Hetty, det var ikke ham.
- Han har fortalt meg alt. - Har han det?
Han ble sett like ved gjerningsstedet, så politiet tror at han er kveleren.
Men det er han selvfølgelig ikke. Han vil bare ha et skjulested.
- Og du foreslo her? - Ja, det er en god idé.
- Ingen aner hvem som bor her. - Du er en idiot, Johnny.
- Han gjorde det ikke. - Jo.
- Gode, gamle Dicko? - Ja, Dicko. Himmelens ridder.
- Han behandlet henne som dritt. - Du tar feil.
Husker du skilsmissebegjæringen? Hva du ikke gjorde...
- Skilsmissebegjæring? - Han ble skilt pga. Mishandling.
- Takk. - Er det ikke sant, kanskje?
- Jo. - Psykisk og fysisk mishandling.
- Jeg tror ordet "forderv" ble nevnt. - Det var ikke sant.
Advokatene fant på det. Ingen av oss ville vente tre år, -
- så jeg lot henne bli skilt fra meg på grunn av mishandling.
Ekstrem mishandling. Lurer på om politiet har en kopi av saken.
- Herregud... - Det vil sikkert fascinere dem.
- Jeg vet at han er uskyldig. - Hvordan vet du det?
- Som sagt var de jo skilt. - Dicko er i stand til hva som helst.
Særlig hvis han var full. Var du full da du gjorde det?
- Jeg gjorde det ikke, Hetty. - Hvorfor ikke forklare politiet det?
- Hvorfor blande inn Johnny? - Han insisterte.
- Jeg svikter ikke en venn i nøden. - Hvorfor ringer du ikke til politiet?
Fordi de aldri ville tro ham.
Og med alle de bevisene mot ham, ville de bare sperre ham inne.
Vær snill å skjule ham i natt. Bare til vi vet hva vi skal gjøre.
Selvfølgelig. Man overgir ikke en gammel kamerat til purken.
Hvis du vil arresteres for å huse en ettersøkt mann, -
- er det ditt ansvar, Johnny. Jeg vasker hendene mine.
Gudskjelov drar vi til Paris i morgen, hvis vi ikke havner i fengsel altså.
Jeg går og handler.
- Jeg får vel gå. - Sludder. Du kan sove på sofaen.
- Jeg er sent ute. - Hva gjør du?
- Jeg jobber på en pub. - Hvorfor forlater dere ikke landet?
Dere kan hjelpe meg på Bulldog, en engelsk pub jeg driver i Paris.
- God idé. Hvorfor ikke? - Jeg har aldri vært flink til fransk.
Det er en engelsk pub. Du kan klare deg med "non".
- Vel... - Du trives ikke på Globe likevel.
Møt meg på Victoria Station i morgen kl. 11.
Vi tar en dagstur til Frankrike. Du trenger ikke pass.
- Ok. - Glimrende.
Franskmennene vil elske en ekte engelsk barjente.
Nå må jeg gå. Du kjenner Forsythe.
- Ikke fortell noen at jeg er her. - Kors på halsen.
- Takk for at du passer på ham. - Jeg følger deg ut til heisen.
Smaker det, sir?
Kona mi tar et kurs i finere matlaging.
De vet visst ikke at man spiser frokost tre ganger daglig i England.
- Og jeg mener ikke café complet. - Unnskyld, sir?
Det er en skvett kaffe som flyter i melk, og en søt bolle full av luft.
- Det fikk jeg i morges. - Jeg foretrekker havregrøt, sir.
Unnskyld, sir, men vi har fått laboratorierapporten om pengene -
- som Blaney betalte hotellet med. Som du ser, sir, -
- var det spor av pudder på seddelen, og pudderet matcher Mrs. Blaneys.
- Vi hadde hellet med oss. - Ja, sir. Det skulle felle ham.
Jeg har aldri møtt en slik fyr før. Hvordan er de?
Det varierer, men ikke mye. De hater kvinner og er ofte impotente.
Impotente?
Du må ikke forveksle voldtekt med potens.
I sykdommens siste fase er det kvelingen som opphisser dem.
Og så er de sadister. Det vet du vel hva er?
- Ja, sir. - Ellers kan du lese om det der.
Mrs. Blaneys skilsmissebegjæring. Det står mye om vår helts vaner der.
Ja? Få snakke med ham. Ja, det er kriminalbetjent Oxford.
Mitt navn er Felix Forsythe fra puben Globe i Covent Garden.
Jeg ser at du leder kvelersaken.
- Det stemmer, Mr. Forsythe. - Jeg har nemlig noen opplysninger.
Mannen dere leter etter... Han med lappene på jakken...
Han har jobbet her som bartender. Han heter Richard Blaney.
- Han er en skikkelig drittsekk. - Er du sikker på at det er ham?
Stukket av med barjenta?
Hun var sammen med ham hele natten, og har ikke kommet tilbake.
Jeg tror hun er i stor fare. Hvis hun fortsatt er i live.
Takk for opplysningen, Mr. Forsythe. Hvordan ser barjenta ut?
Da kan jeg berolige deg med at hun var i live kl. 8 i morges.
KI. 8 i morges? Hvor er hun nå? Vi åpnet kl. 11. Jeg vil bare vite -
- om hun kommer. Klærne hennes er her.
Hun dukker nok opp. Damer i dag oppgir dyden før de oppgir klærne.
Takk, Mr. Forsythe. Jeg sender noen.
Det var Forsythe, sjefen på Globe.
Jeg er glad for at jeg ikke er i potetbransjen. Jeg har bry nok.
Potetbransjen er fordervet. Det koster en formue å grave dem opp, -
- en formue å transportere dem, men man får nesten ingenting for dem.
Oftest kan de ikke selges. Jeg skal ha en last til Lincolnshire i kveld.
Og hva gjør de med dem? De bare pløyer dem ned igjen.
- Og det er folk i verden som sulter. - Og tørster. Onkel Bob spanderer.
God dag. Hvor har du vært? Det var i går du hadde halv fridag.
- Du var sammen med en morder. - Hvordan vet du det?
- Du tok klærne hans med til ham. - Det raker ikke deg.
Jeg trodde du ble den neste. Jeg ringte til og med til politiet.
- Politiet? - Ja, Scotland Yard vil prate med deg.
- Hvorfor det? - De vil bure elskeren din inne.
Han skal ikke kvele flere kvinner. Den galningen skal bak lås og slå.
- Ikke snakk slik om ham. - Du er heldig som er i live.
Jeg kjører deg til Scotland Yard selv. Men først når vi har stengt.
Da er jeg ikke her. Til helvete med den råtne jobben din.
- Har du et sted å bo? - Er det deg, Bob?
- Jeg hørte deg og Forsythe krangle. - Han er en drittsekk.
Ja, det er han.
Du kan bo hos meg til du finner noe. Jeg drar nordover et par dager.
- Uten betingelser? - Ligner jeg den typen?
Alle menn er den typen. Skal du virkelig reise?
Ja, i kveld. Du får stedet for deg selv. Jeg kan hente tingene dine på Globe.
- Kan jeg si det tydeligere? - Takk, Bob. Men bare for én natt.
- Som du vil. - I morgen drar jeg til...
- Til søsteren min i Southall. - Svikter du kjæresten?
- Han må finne ut hva han vil. - Hvor gjemmer han seg?
- Det kan jeg ikke si. - Dick og jeg har alltid vært venner.
- Jeg kan ikke. - Så hold på din lille hemmelighet.
Å skifte jobb kan være hell i uhell. Det får en ut av rutinen.
Du burde reise ut og se verden. California og Jaffa, -
- hvor frukten kommer fra. Dit kunne jeg tenke meg å dra.
Men du kan gjøre som du vil. Du har hele livet foran deg.
Her er det. Jeg bor på 2. etasje.
Jeg vet ikke om du er klar over det, Babs... men du er min type kvinne.
- Er det deg, Tim? - Hei, skatt.
- Er du sulten? - Ja.
Bra. Maten kommer straks.
Det er en soup de poisson, kjære. Jeg vet at du vil like den.
- Jeg tviler ikke. - Ikke vent på meg.
Har det skjedd noe sensasjonelt gjennombrudd i saken?
Nei. Men jeg gleder meg til å få inn Mr. Richard Blaney.
- Har du noen idé om hvor han er? - Nei, det er bare én som vet det.
- Jeg vet ikke hvor hun er heller. - Er du sikkert på at det er ham?
Ja, det er ham. Det er ikke andre mistenkte. Det må være ham.
Han ble sett forlate byrået da ekskona ble drept.
Vi har klærne han sendte til rens i all hast.
Og vi har et bevis i form av pudderet fra Frelsesarmeen.
Jeg trodde ikke jenter i Frelsesarmeen brukte sminke.
Blaney sov på Frelsesarmeens herberge for to netter siden.
- Gjorde han det? - Ja.
Han var så uforsiktig å oppgi navnet sitt.
En tidligere offiser i RAF ville neppe sove der med mindre han var blakk.
Så vi antar at han var det.
Men i natt sov han på Coburg Hotel i Bayswater -
- og betalte for sitt dyre rom med en 10-pundseddel.
På seddelen var det spor av pudderet fra Mrs. Blaneys veske.
Morderen både kvalte Mrs. Blaney og stjal pengene hennes.
Ergo... er Blaney både tjuven og morderen.
- Så saken er klar? - Ja, jeg tror det.
I tillegg er det en dame i klubben til Mrs. Blaney som kan bekrefte -
- at Blaney var aggressiv overfor sin kone.
- Han har ikke vært særlig diskré. - Nei, psykopater er sjelden det.
Og han er en slik. Du skulle lese konas skilsmissebegjæring.
- Hva er det i denne suppen? - Liker du den ikke?
Den er nydelig.
Men jeg synes ingrediensene er en anelse mystifiserende.
Det er krøkle, lange, havål, -
- sanktpetersfisk, sardiner og breiflabb.
Den må ha mettet, så jeg tenkte at stekt fugl måtte være nok.
Quaille aux raisins...
Vaktel med druer.
- Jeg er veldig bekymret. - For Mr. Blaney?
Han har stukket av med en barjente. Jeg tror hun er i stor fare.
Du tar helt feil, Tim. Det kan ikke være den fyren.
- Hvor lenge var han gift? - Ti år.
Der ser du. Et sjalusidrap etter all den tiden?
Vi har vært gift i åtte år, og du kan ikke holde deg våken om kvelden.
Men jeg går ikke rundt og slår deg og tvinger deg til nedverdigende ting.
Nei, bevisene er tydelige. Og du kan ikke bruke en normal vurdering -
- av psykopatiske mordere.
Vi må finne ham før appetitten hans blir skjerpet igjen.
Herregud!
Din merr! Hvor er den fordømte nålen?
Hei, du mister lasten din! Potetene faller ut på veien!
Så du det?
- Hva er i veien? Hvem er det? - Det kan du kanskje fortelle oss.
- Våkne opp. Forsvinn. - Hva er det?
Du skulle absolutt drepe en jente til.
- Hvilken jente? - Hun som var her i går.
- Babs? - Du kvalte henne som de andre.
- Har hun blitt kvalt? - Ikke spill komedie.
Ut! Jeg ville ha ringt til politiet hvis jeg ikke hadde vært innblandet.
- Jeg kan ikke tro det... - De sa det nettopp på radioen.
De fant henne i en lastebil med poteter i Lincolnshire.
- Han la henne i den selv! - Jeg har vært her hele natten.
- Løgner. Jeg tror ikke på deg. - Det spiller ingen rolle.
De sa at Miss Milligan hadde vært død i minst tolv timer.
Altså har hun blitt drept før kl. 15, og Dick var her hos oss fra hun gikk -
- og til vi gikk og la oss. Han kan ikke ha gjort det.
De bare gjetter på når hun ble drept.
Vi la oss kl. 23. Da var Dick her. De kan ikke ta feil med åtte timer.
Skjønner du ikke hva det betyr? Vi kan gi deg et alibi.
- Ja, det kan dere. - Vi sier til politiet at du var her.
- Vil du gjøre det før dere reiser? - Med glede.
Aldri i livet, med mindre du vil i fengsel for å skjule en ettersøkt.
- Han er ikke noen forbryter. - Det tror politiet.
Vi vet at han ikke drepte Miss Milligan.
Nei, det vet vi ikke! Tidspunktet de sa kan være en felle.
Politiet vil trolig sikte deg for delaktighet, -
- og de vil ikke gi oss lov til å reise, men sette oss i fengsel.
Hetty har rett, for pokker. Du ser det, ikke sant, Dicko?
- Går du ikke til politiet? - Hvordan kan jeg?
- Dere er mitt eneste alibi! - Jeg har ikke råd til å bli her.
- Har du råd til å se meg få livstid? - Det er ikke så ille, gamle ørn.
- De finner kveleren, og... - Fordømte feiging.
For noen drittsekker.
- Hvis du føler det slik, får du gå. - Jeg ringer til portneren.
Slapp av, jeg går. Jeg er litt kresen med hensyn til selskapet -
- i mine siste timer i frihet.
Dick, jeg er lei for det. Jeg ville foreslå at du dro til Paris, -
- men alle flyplasser blir overvåket.
Vel, men da slutter ditt ansvar for meg her.
Gjør plass.
- Halve politiet er her i dag. - De gjør det vanskelig å snyte i vekt.
De vil finne ut om noen så Blaney legge Babs i lastebilen.
- Tror du han gjorde det? - Det er innlysende. Tror ikke du?
- Jeg angir ikke gamle venner. - Blaney var ikke min venn.
Jeg måtte sparke ham fordi han stjal. Jo, Blaney var en tjuv.
Kriminalbetjenten trodde ikke et ord av det. Nå er han ikke så kjepphøy.
Absolutt. Han var ikke så kry da jeg så ham kl. 7 i morges.
Jeg var hos Scotland Yard for å identifisere henne etter noen bilder.
- Det var ikke noe vakkert syn. - Noen er alltid heldige.
Det kommer mye folk i dag. Du vet hvor syke folk er.
Ja, de spretter opp og identifiserer døde jenter i tide og utide.
Herregud! Dick!
- Hva gjør du her? - Dem jeg bodde hos reiste til Paris.
Du sa at hvis jeg trengte noe...
Ja, men du tar en stor sjanse. Det kryr av politi her.
Vent litt.
- Det er best du skjuler deg hos meg. - Jeg tenkte du kanskje hadde plass.
Jeg liker ikke å trekke deg inn i det, men du må tro meg.
Jeg har ikke drept noen. Alt sammen er helt vanvittig.
- Jeg ville aldri gjøre noe slikt. - Nei, selvfølgelig ikke.
Nei, politiet har som vanlig misforstått alt sammen.
Slike drap forferder alltid folk. Mannen må være seksuelt forstyrret.
Det fins jo noen kvinner som ber om det selv. Men du...?
Det er latterlig. Du er ikke typen. Ta det rolig.
Det var bra du kom til onkel Bob. La oss gå hjem til meg.
Du vet hvor det er. Jeg tar vesken din.
Det er mindre iøynefallende. Følg etter, men gå ned til Strand -
- og ta Southampton Street.
Godt gjort. Kom inn og slå deg ned.
- Det er hyggelig her. - Ja, det er mitt lille reir.
Mitt hjem. "Hjemme er der man er nødt til å slippe deg inn," sier mor.
Du har møtt mor, ikke sant? Trivelig gammel dame.
Jeg må tilbake til butikken. Vi ses. Det er mat på kjøkkenet og sprit her.
- Bare forsyn deg. - Bob, jeg er veldig takknemlig.
- Det vet du. - Ikke noe å snakke om.
- Hold deg unna vinduene. - Ja, selvfølgelig. Unnskyld.
Hei. Ikke gjør noe jeg ikke ville gjøre.
Er du Richard lan Blaney? Du er arrestert.
- Er det nødvendig? - Vi tar ingen sjanser.
- Takk, Mr. Rusk. - Alltid til tjeneste.
- Det er dessverre ingen dusør. - Dyden bærer lønnen i seg selv.
- Dere kan finne meg i butikken. - Greit. Vi vet hvor du er.
- Og datteren din spiller fiolin? - Jeg holder meg unna når hun øver.
- Richard lan Blaney? - Ja.
Du er arrestert for drapene på Brenda Margaret Blaney, -
- Barbara Jane Milligan med flere. Du har ikke plikt til å uttale deg, -
- men alt du sier kan bli brukt imot deg.
Mr. Oxford, har du et sekund?
- Rusk... Det er Rusk! - Hold ham. Hvor ble det funnet?
- I Henrietta Street, hvor vi tok ham. - Er det noe legitimasjon?
Miss Barbara Milligan, Globe, Covent Garden, London...
Har juryen kommet til enighet? Finner dere Richard lan Blaney -
- skyldig eller ikke skyldig i drapet på Brenda...
Du er funnet skyldig i en fryktelig forbrytelse. Jeg vil ikke dvele -
- ved dens grufulle natur, men bare si at du ikke vil unngå konsekvensene.
Denne retten dømmer deg til fengsel i ikke mindre enn 25 år.
Rusk gjorde det! Det har jeg sagt hele tiden. Rusk!
Jeg sier jo det! Rusk, hvor er du?
En dag... En vakker dag kommer jeg ut og dreper deg, ditt svin!
Jeg kan like godt gjøre det jeg blir buret inne for. Husk det!
Rusk gjorde det. Jeg har sagt det hele tiden. Rusk!
Rusk, hvor er du? En vakker dag kommer jeg ut og dreper deg!
Jeg kan like godt gjøre det jeg blir buret inne for. Husk det!
Ser du skiltet med Hartletts? Det er den blonde fyren. Så du ham?
- Ja. - Jeg vil ha et nærbilde av ham.
Ja, han var her to-tre ganger. Enhver bransje har sitt kors å bære.
- Og deres består av menn som ham? - Ja. De fleste blir man kvitt.
Men Mr. Robinson var hardnakket. Han aksepterte ikke et nei.
- Mr. Robinson? - Ja, det er mannens navn.
Her... Mr. William Robinson.
Du skjønner, han ba oss finne kvinner som nøt...
...visse eiendommeligheter.
Mener du masochister? Kvinner som nyter at det gjør vondt?
Ja. Du vil kanskje se selv? Vi kunne naturligvis ikke imøtekomme ham, -
- men han fortsatte å komme.
Er det sannsynlig at Mr. Robinson ville oppsøke andre byråer?
Svært sannsynlig. Slike menn prøver enhver mulighet -
- for å få tilfredsstilt sine kvalme tilbøyeligheter.
Unnskyld, men har du en særlig grunn til å ville møte Mr. Robinson?
Ja, og jeg ber deg behandle mitt besøk med fortrolighet.
Naturligvis.
- Få tak i legen. - Eller en ambulanse.
Jeg sa jo at det ikke var Blaney. Jeg sa at dere var på villspor.
Kvinnelig intuisjon er verdt mer enn laboratorieundersøkelser.
- Hvorfor lærer dere ikke det? - Du tror altså det er Rusk?
Det kan enhver se. Han kjente både Mrs. Blaney og Barbara, ikke sant?
- Jo. - Der ser du.
Mannen er pervers. Derfor la han klærne i stakkars Mr. Blaneys veske.
- Vi har ikke noe bevis for det. - Fornuften sier det.
Mener du ikke intuisjonen? Hva sier din intuisjon at jeg vil spise?
Biff og bakt potet, men du får pied de porc à la mode de Caen.
- Det ser ut som grisetær. - Det er det. I fransk innmatsaus.
Meget betryggende.
Når arresterer dere denne Mr. Robinson eller Rusk?
Når jeg har beviser. Det krever mer enn intuitiv innsikt.
- Når har du dem? - Forhåpentlig om noen få minutter.
Er det sant? Din gamle luring. Fortell.
Vel...
Hvis Rusk er morderen, kjørte han med offeret i potetbilen.
- Hvordan vet vi det? - Kan et lik skjære seg ut av en sekk?
- Hvorfor ville han ha ut liket? - Han lette etter noe.
- Hvordan vet vi det? - Liket var i rigor mortis.
Han måtte brekke fingrene for å få tak i det de holdt fast i.
- Bare vi kunne få alminnelig brød. - Hva tror du de holdt fast i?
En medaljong? En brosje? Et kors?
Han må ha mistet noe belastende da han la liket i bilen.
- Et lommetørkle med monogram. - Jeg tror ikke det var et kors.
Tja... Hvorfor ikke?
Religiøse og seksuelle manier er tett forbundet.
Men hva det enn var så fant han det, og det var uheldig for oss.
Men vi har hellet med oss på ett punkt.
Lastebilsjåføren fortalte at han stoppet ett sted på turen.
På en rasteplass utenfor London.
- En rasteplass? - Ja, en kafé for lastebilsjåfører.
De serverer ydmyk mat, som egg og bacon, pølser og potetmos, -
- kaffe og te.
Hvorfor er det heldig at sjåføren stoppet der?
Det viktige er at han bare stoppet én gang.
Vår mann kunne bare forlate bilen der.
Jeg sendte Spearman opp for å høre om noen hadde sett Rusk.
- Jeg venter ham hvert øyeblikk. - Spis opp, kjære, før han kommer.
Det smaker godt... Men det er ikke mye kjøtt på.
Man skal ikke spise seg stappmett. Jeg spiser mens jeg pisker hviten -
- til suffleen.
God kveld. Forstyrrer jeg midt i middagen?
Nei da. Kom inn. Legg hatt og frakk på sofaen.
God kveld, overkonstabel Spearman. Hva vil du ha å drikke?
- God kveld. Jeg vet ikke om... - Alt i orden. Du har fri nå.
Hva med en Margarita? Det er nydelig.
Tequila, tørr hvitvin, frisk sitronsaft -
- og salt rundt glassets kant. Du vil elske det.
Takk.
Spearman, du stråler av selvtilfredshet. Fortell.
Ja, sir. Kvinnen bak disken identifiserte Rusk ut fra bildet, -
- og han var på kafeen den kvelden man fant liket. Og det er mer...
- Venter du på en trommevirvel? - Nei, sir.
Kvinnen sa også at Rusk var støvete og ba om å få låne en klesbørste.
Det var denne børsten hun lånte ham. Ser du?
Hva sier du, Spearman? Potetstøv?
- Vær så god. Skål. - Skål.
- Hørte du alt det? - Ja. Det var det jeg visste.
Send den til laboratoriet snarest. Vi satte visst fast feil mann.
- Vi? Du satte ham fast. - Spearman, du kan gå nå.
- God natt. - Drinken din...
- Jeg må på laboratoriet. - God natt. Det var godt gjort.
Takk, sir.
Stakkars Mr. Blaney. Du må få ham ut, Tim. Omgående.
Han er på sykehuset. I morgen prater jeg med politimesteren -
- om å få saken gjenopptatt. Det er nok beviser til en benådning.
- Får han kompensasjon? - Han får nok penger.
Men ingenting er nok i slike saker.
Stakkars mann.
Du kan i det minste invitere ham hjem på middag.
La meg se... Det må selvsagt være noe solid.
Jeg forestiller meg caneton aux cerises.
- Hva er det? - Andunge i tykk, søt kirsebærsaus.
Ja, etter fengselskosten vil han nok spise hva som helst.
Unnskyld meg. Jeg må se om suffleen har begynt å heve.
Hei... Virker pillene?
- Han sover som en sten. - Fikk han nok?
- Herregud, han fikk et halvt dusin. - Bra. Nå må jeg finne Rusk.
- La oss være helt sikre. - Det er nå eller aldri.
- Jeg er tilbake i cellen i morgen. - George...? George?
Kom deg av gårde. Gi ham en skikkelig omgang.
Ta dette. Du kan få bruk for det til å åpne døren med.
Doktor! Søster!
Hent en båre.
Ingen tegn på hjerneskade. Vi må innlegge ham til observasjon.
- Er han epileptiker eller diabetiker? - Lite sannsynlig i hans jobb.
Vi må i hvert fall ta blodprøver.
De har gitt ham alle sovepillene.
- God natt. - God natt, sir.
Hallo? Herregud, når skjedde det? Ja... Hva?
Fem minutter. Jeg venter utenfor. Jeg går. Blaney har stukket av, -
- og jeg vet hvor han skal.
Jeg lurte på om han kastet seg ned trappen i et selvmordsforsøk -
- eller for å komme på sykehuset. Nå har vi svaret.
Nei... Nei, det er ikke...
Mr. Rusk...
Du har ikke på deg slipset ditt.
Jeg...